ONNEA KOHTI
Haloo. Kenen kanssa haluatte puhua?
Stig Eriksson harjoittelee.
Odottakaa hetki, haen hänet.
Haloo.
Mummo lähetti minut. Hän ei voinut matkustaa itse.
Yritin soittaa, mutta... -Mitä on tapahtunut?
Spriikeitin räjähti.
Martha ja tyttö saivat palovammoja.
Martha on kuollut.
Sairaalassa sanottiin, ettei tytöllä ole hätää.
Kuulin sen puhelimessa.
Tulimme juosten, kun kuulimme räjähdyksen.
Martha kuoli matkalla sairaalaan.
Mummo ja pappa tulevat huomenna kaupunkiin.
Menen Lassen kanssa ostamaan surunauhan.
KERTOMUS STIGIN JA MARTHAN AVIOLIITOSTA ALKAA -
SEITSEMÄN VUOTTA AIEMMlN
Minusta on ihanaa, että tänään alkaa uusi kausi.
Toivotan tervetulleeksi kaksi uutta jäsentä.
Stig Eriksson tulee Sunkarn-vainajan tilalle.
Olemme saaneet orkesteriin myös naisjäsenen.
Naisjäsen tuntuu huvittavalta, mutta hän on lahjakas.
Hän istuu tuolla. Hänen nimensä on Martha.
Tervetuloa. Sitten aloitetaan.
Hyvät herrat! Puhaltimet fortissimosta eteenpäin.
Sitten kokonaan.
Soitto kuulostaa pirulliselta. Näkemiin herrat - ja neiti.
Torstaina tulee Cortot.
Hei, Stig. Mikä sattuma.
Miten kesäsi meni?
Minä matkustelin. -Vai niin.
Entä sinä? -Kesäorkesterissa.
Voi raukkaa. -Se menetteli.
Harjoittelitko? -Opiskelin Mendelssohnia.
Miksi olet vihainen? -Enhän ole.
Löysitkö asunnon?
Kyllä. Entä sinä? -Rähjäisen mutta halvan.
Tuletko illalla syntymäpäivilleni?
Keitä sinne tulee? -Tule katsomaan.
Lainaatko kympin? En kehtaa pyytää palkkaennakkoa.
Se olisi hienoa.
Saat illalla. -Kiristystä. Tulen, jos lainaat parikymppiä.
Mene parturiin. -Mikä se on?
Yritä olla iloinen.
Ja osta lahja, joka maksaa 1,50. Hei.
Hei.
Mitä asia koskee? -Kiroan kohtaloani.
Marthako sinut sai siistimään tukkasi?
Tunnetko hänet? -Olimme paljon yhdessä kesällä.
Tunnen hänet akatemiasta.
Martha on innostunut rakkaudesta, jos ymmärrät mitä tarkoitan.
Älä analysoi.
Meinasin kosiakin häntä. -Niin?
Peräännyin viime hetkellä. -En ole kiinnostunut.
Etkö tule juhliin? -Ei huvita.
Tule ja ota viulu mukaan niin voimme soittaa siellä.
Hei. -Hei.
Jotakin, mikä saa maksaa 1,50.
Tuo nalle.
Se maksaa 4,80. -Otan sen silti.
Paketoinko sen? -Ei, kiitos.
Nalle on suloinen. -Ne ovatkin suosittuja.
Kiitos.
Se on hauska tarina. Kerron sen joskus toiste.
Anna minun olla.
Mille virnistelet? -Sinulle tietenkin.
En vahingoita sinua, koska olet humalassa.
Lavalla olen loistava.
Oletko kuullut, kun soitan viulua?
Viulistimestarit ovat huijareita, mutta tunnen heidän niksinsä.
Todellinen taito syntyy, kun on onneton.
Minusta on hienoa olla onneton.
Näytän vielä, mitä viulun soittaminen on.
Ajattelette, että me juopotko muka olemme taiteilijoita.
Olen itsekin humalassa ja siksi uskallan puhua.
Joka tapauksessa voin sanoa teille -
että näen itseni ja teidän lävitsenne.
Voisin kuolla, nousta ylös ja soittaa viulua nöyränä.
Nöyryys on kaiken ydin.
Muistakaa se, senkin vätykset.
Miten voit? -Koko ilta...
Missä laitoit tukkasi? Näytät kissan nuolemalta.
Se on sinun syysi.
Miksen voi olla kunnollinen, vaikka olen hyvin lahjakas?
Olen lahjakas, vaikka olenkin humalassa.
Tapasitko vaimoni Nellyn? Häneen kannattaa tutustua.
Nelly on pieni hassu eläin, jolla on tulenpunainen suu.
Vien sinut kotiin ja lahjoitan hänet sinulle.
Miksi huudat? -Katto putosi.
Ne olivatkin verhot.
Olen hyvin sairas. -Eilinen oli raskas.
Haluan istua. Missä olen? -Minun kotonani. On aamuyö.
Miksi? -Et liikkunut minnekään.
Älä kiukuttele, Stig. -Sinähän tässä kiukuttelet.
Rauhoitu tai saat luvan lähteä.
Olen naurettava. -Niin.
Kaltaisteni pitäisi kuolla.
Olisit ostanut edes lahjan. -Minä ostinkin.
Unohdit sen kai kotiin. -En. Missä takkini on?
Et ehkä pidä siitä, mutta en keksinyt muutakaan.
Kiitos, Stig. Se on hieno lahja.
Nyt käymme nukkumaan, sillä yhdeksältä on harjoitukset.
Joskus sitä käyttäytyy tyhmästi -
mutta tärkeintä on silti, että on kunnon taiteilija.
Olethan samaa mieltä? -Olen. Hyvää yötä.
Hyvää yötä.
SYKSY ON TULLUT TODEN TEOLLA
Sönderby on nuiva. Mutta ei se haittaa.
Haluaisitko olla kuin hän? -Yhtä hyödyllinen.
Ehdit vielä.
Olen 25 vuotta. Olisi pitänyt jo saavuttaa jotakin.
Minä olen tyytyväinen.
Haluaisin perustaa jousikvartetin, joka olisi maailman paras.
Niin tietenkin.
Inhoan, kun virnistelet. -Olen vain ystävällinen.
Sinäkö? Mitä oikein haluat? -En mitään.
Haluaisin kaivautua maan alle. -Ethän sinä ole onneton.
Jotkut ovat luonnottoman onnellisia.
Olemme vain puhuneet minusta. En tiedä sinusta yhtään mitään.
Parempi niin molempien kannalta. -Älä puhu roskaa.
Stig.
Välitätkö minusta? -Mitä tarkoitat?
Jos saisit minut sänkyyn, välittäisitkö sittenkin minusta?
Vastaa rehellisesti.
Siinä näet. -Anna kun mietin.
Olen kyllä pohtinut, miksi olet hankala.
Mutta meillä on ollut kivaa. -Et vastannut kysymykseeni.
Haluat kuulla, että rakastan sinua, niin kuin elokuvissa sanotaan.
Muuten saat moraalisia puistatuksia.
Olet typerä. -Mitä sitten haluat?
Että olemme yhdessä.
Anteeksi. En aina muista, että puhun ihmiselle.
On ollut niin paljon kurjuutta ja välinpitämättömyyttä.
Lopulta luulee, että se on elämän tarkoitus.
Pitääkö olla tarkoitus? -Kyllä.
Ilman tarkoitusta ei voi elää.
Olin naimisissa, mutta se oli hutilointia.
Kaikki, mitä olen tehnyt, on ollut pelkkää hutilointia.
Koko elämäni olen hutiloinut.
En usko. -Niin.
Me emme saa hutiloida. On valittava joko tai.
Asioihin voi suhtautua liian vakavasti.
Sinusta tämä on vain sanailua.
Haluan olla kanssasi.
Mutta koko ajan ei voi puhua rakkaudesta.
Lupaan olla kiltti. -Ei luvata mitään.
Luvataan silti olla rehellisiä.
Emmekä nalkuta. -Emmekä häivy, jos kyllästyttää.
Sinä voit kyllästyä. -Tuota et usko itsekään.
Ei luoda kuvitelmia.
Tulee olemaan vaikeampaa kuin voi etukäteen ajatella.
Lopetetaan.
Haetaan tavarasi minun luokseni. Se tulee halvemmaksikin.
Sopii. Jaetaan vuokra ensi kuusta lähtien.
Sinun ei tarvitse enää nukkua epämukavalla sohvalla -
paitsi jos välttämättä haluat.
Mitä teitte jouluna?
Tässä kaupungissa vain syödään. Kuulitteko?
Tämä on niin vaikea soitettava. -Ei ole, jos on lahjakas.
Mutta täällä on laiskureita. Uudestaan alusta.
En kestä enää tätä naukumista. Tauko.
Pyydämme vapaata. -Vapaata?
Lupasit lopettaa ajoissa. Kello on jo puoli kaksi.
En tiennyt, että soitto ei suju.
Lähdemme kuitenkin. -Vai niin.
Meidät vihitään puoli kolmelta. -Jessus, unohdin kokonaan.
On kai aika jäädä eläkkeelle.
Minunhan... -Piti olla todistaja.
Mainiota.
Täytyy lykätä vihkimistä. -Ei se käy.
Harjoitusko keskeytetään? -Sodassakin sai lomaa häiden takia.
Tämä ei ole armeija. -Tuntuu kyllä keskitysleiriltä.
Hävyttömät harjoittelevat illankin. -Mutta ilman Marthaa ja minua.
Lähdette sitten orkesteristani. -Teemme taidetta orkesterissasi.
Olet ollut kuriton lapsi. -Sinusta tulee jälleen lapsi.
Ulos! -Olen siellä missä sinäkin.
En saisi suuttua tällä tavalla. Voin kuolla sydänkohtaukseen.
Sitten et ainakaan estäisi häitä. -Pitikin palkata nainen.
Mikä Marthalle tuli?
Katsoitko työkalulaatikosta? -Kyllä ja korulippaasta.
Mene ostamaan uusi.
Etkö varmasti ole nähnyt sitä? -Nyt on kiire.
Missä olet? -Täällä.
Kauhea kiire.
Naimisiinmeno on aikaa vievä toimenpide.
Kaduttaako? -Kyllä, juuri nyt.
Niin minuakin. -Perutaan vihkiminen.
Vaikka olemme nähneet paljon vaivaa?
Mitä Sönderby sanoisi? -Hoidit hänet hyvin.
Kuinka niin? -Huimauksesi tehosi.
En teeskennellyt.
Minua et huijaa. -Jaa.
Voitko muka huonosti? -Kyllä.
Miksi? -Odotan lasta.
Et ole kovin innostunut.
Miten se tapahtui? -Tavallisella tavalla.
Ei naurata. -Älä sitten kysy tyhmiä.
Kauanko olet tiennyt? -Kolme kuukautta.
Mikset kertonut? -Haluan tämän lapsen.
Lapsia saa, halusi tai ei. -Olet lapsellinen.
Tarkoitatko..? -Kyllä.
Et ole kertonut. -Entä sitten?
Sitten voit tehdä toisenkin abortin. Minua kuvottaa.
Miten niin? -Onko se edes minun lapseni?
Meillä ei ole varaa saada lapsia.
Imettämistä, vaippoja, pissanhajua ja huutoa.
Missä harjoittelisin? En halua isäksi.
Milloin ajattelit kertoa?
Vai olisitko vain tullut kotiin ja sanonut: tässä on lapsesi.
No?
Pitäisikö pyytää anteeksi? -Etkö ymmärrä, etten halua lasta.
Onko tämä muka hyvä maailma kasvattaa lasta?
Mikset sano mitään?
Sinulla ei ole aavistustakaan, mistä puhut.
Pitäisikö minun syleillä sinua ja suunnitella pojan tulevaisuutta?
Puhuisitpa edes joskus kuin mies. -Kuin teräsmies?
Kuin tavallinen mies. -En siis ole mies.
Olet lapsellinen ja itsekäs.
En tiennyt, että olet myös julma.
Hyvä saada tietää ennen häitä, joita nyt ei tulekaan.
Emme voi enää perua! -Ja naisia pidetään sovinnaisina.
Mitä me nyt teemme? -Menen soittamaan.
Mitä? -Koska sinä et halunnut.
Voit yhä asua täällä täysihoitolaisena.
Olet hullu. Miksi itket? Oletko surullinen?
Olen vain väsynyt. Sinuun.
Tuhosinko kaiken? -Roskaa.
Miksi sitten itket? -Koska inhoan, kun itken.
En itkisi, jos en olisi alakuloinen.
Luulitko, että ilahtuisin? -Sisimmässäni kyllä tiesin -
että sanoisit niin kuin sanoit, mutta sitä kuvittelee kaikenlaista.
Kuvittelitko viimeksikin? -En. Silloin kaikki oli hullusti.
Tarkoitatko...
Luulin, että suhteemme olisi muutakin.
Olisi pitänyt käsittää, ettei mikään koskaan muutu.
Minähän rakastan sinua.
Rakkaani, minä inhoan yllätyksiä.
Lapsenakin pelkäsin, jos joku yllätti minut.
Ajankohta on kyllä huono.
Mutta lapsestahan saa lapsilisän, mikä on tervetullut.
Ja nykyään ei voi antaa potkujakaan raskauden takia.
Puten siskokin soittaa jatkuvasti vatsa pystyssä.
Sitten kun viulu ei enää mahdu leuan alle -
hän saa luullakseni puolet palkasta.
Puhut kuin papupata. -Puhe yllätyksistä on totta.
Näytän kamalalta. Nenäkin turpoaa, kun itken.
Näistä tulee ikimuistoiset häät.
Avioliiton tarkoituksena on pyrkiä hyvinvointiin.
Haluatte astua avioliiton satamaan.
Stig Eriksson, tahdotko ottaa Martha Olssonin aviovaimoksesi? -Tahdon.
Martha Olsson, tahdotko ottaa Stig Erikssonin aviomieheksesi? -Tahdon.
Vaihtakaa sormuksia.
Julistan teidät aviopuolisoiksi.
Rakastakaa ja kunnioittakaa toisianne.
Olkaa uskollisia ja huolehtikaa tulevista polvista.
Olkoon onni liitossanne ja varjelkoon kotianne.
Lapsesta voi tulla pääministeri.
Säästetään kauluksennappi muistona.
Olemme käyneet konsertin läpi kahdesti ja aikaa on kaksi viikkoa.
Sinun pitäisi selviytyä. -Niin.
Tiedän kyllä, mitä mietit. Mitä vaimosi sanoo?
Ei mitään. -Kuulostaa huolestuttavalta.
Te molemmat yritätte lyödä minut maahan.
En pidä tällaisesta uhkapelistä.
Mutta mitä voi tehdä, kun vieraileva viulisti kuolee?
Mitä katsot? -Minäpä kerron.
Katson kunnianhimon pirua, joka vilkuttelee silmissäsi.
Mitä outoa siinä on? -Ei mitään.
Outoa on se, että sinulle musiikki on keino, ei tarkoitus.
Mitä hän sanoi? -Nyt saan tilaisuuteni.
Näytän, miten viulua soitetaan. Sitten voi tapahtua mitä tahansa.
Voin päästä Tukholmaan.
Ihana tunne, ettei ole rajoja!
Olethan sinäkin iloinen? -Tietenkin.
Tule. -En mene sinne. En ole pelle.
Sinä menet, vaikka se olisi viimeinen tekosi.
Harjoitukset alkavat huomenna kymmeneltä.
Senkin roisto! Nyt hän on iloinen.
Mennään kotiin. Tarvitsemme ryypyn.
Tule nyt. -Pahuksen lurjus.
Ylitit odotukset. -Painu hiiteen.
Parempi, että sinä luet.
Lue ääneen!
Ei tässä sanota paljonkaan. -Lue se, mitä sanotaan.
"Stig Eriksson ei ollut kypsä soittamaan Mendelssohnia."
"Ihme, ettei kokenut Sönderby estänyt tarpeetonta itsemurhaa."
"Eriksson saattaa olla lahjakas."
"Ohjelmalehtisen mukaan hänellä on mitä puhtain ote."
Niin? -Siinä kaikki.
Siinäkö kaikki?
Soitinko niin huonosti?
Sinä ja Sönderby olette kai tyytyväisiä.
Minne menet? -Keittämään kahvia.
En halua kahvia. -Minä haluan.
Sinua tämä ei hetkauta.
Sulje ikkuna. Minua palelee. -Voin hiukan huonosti.
Mikset sano mitään? -Mitä sanoisin?
Että lehti valehtelee ja että kaikki ovat väärässä.
Että ensi kerralla onnistut. -Ei tule ensi kertaa.
Minä olisin iloinen yhdestä asiasta. -Mistä?
Siitä, että saan mennä harjoituksiin -
ja että saan tehdä työni kunnolla.
Et käsitä yhtään mitään. Menen kävelylle yksin.
Saanko tulla mukaasi, Stig? -Sanoin, että menen yksin.
Menethän harjoituksiin? -En tiedä. Se ei kuulu sinulle.
Et saisi työntää minua luotasi. -En saisi paljon muutakaan.
Jos on kahdestaan, selviää paremmin.
Sisimmässään on aina yksin.
Puhut tunteellista pötyä. Olen aina ollut yksin.
Miksi pelkäät minua? -Pelkään?
Huvittavaa. Haluan vain olla rauhassa. Hei sitten.
Istut täällä murehtimassa. -Et itsekään näytä iloiselta.
En saa unta.
Onkohan syntymässä jokin uusi rooli? -Ei lainkaan.
Kuulin eilen kamalaa Mendelssohnia, enkä uskaltanut nukahtaa.
Sinä ymmärrät. -Tiedän sen suuren hiljaisuuden.
Miksi virnuilet? Olenko huvittava?
Tietenkin, koska epäonnistuit.
Mennään meille kahville.
Onpas täällä sotkuista, mutten jaksa siivota joka päivä.
Et siivoa koskaan, rakas.
Vedetään verhot eteen.
Terveystarkastajat tulivat kerran ja uhkasivat häädöllä.
Meillä oli silloin piski.
Se sai pentuja ja kuoli sitten. -Kai hämmästykseen.
Oletpa surullinen. -Toivoin pyydystäväni kuun.
Juuri kun oli saamaisillani sen, se katosi syvälle alapuolelleni.
Kuin kala? -Ei, vaan kuin suuret setelit.
Oletkin aarteenetsijä, joka etsii vajonneita planeettoja.
Aioin ostaa pommin ja räjäyttää pakkaamon.
Penikkatauti ja puheripuli. Räjäyttää ja lyö nyrkin pöytään.
Sellaisesta saa mitalin ja pääsee eläkkeelle. Kippis.
Hiljaa! Puhun vaimollesi.
On turhaa olla kaltaisesi vanhan sian vaimona. -Liikuttavaa.
Pitää mennä kotiin.
Huomenta. Muista, että tänne olet aina tervetullut.
Tule taas pian. -En ikinä.
Mikset? -En pidä sinusta.
Ei siltä vaikuta.
Tämä on rotanloukko. -Häpeäisit.
Sinulla on hyvä vartalo, ei muuta. -Se onkin paljon.
Erehdyt, jos luulet, että jaan sinut vanhuksen kanssa.
Niin pohjalla en vielä ole.
Tervetuloa silti. Voimmehan aina puhua kuusta.
Niin varmaan.
Älä koske!
Minäkin kävin kävelyllä, vaikka toivoin, että tapaisimme.
Nyt voimme jatkaa matkaa erillämme. -Olin Mikael Bron luona.
Onko tästä pakko puhua? -Ei, ei enää koskaan.
Ehkä sitten vanhempana, kun ei tunnu niin pahalta.
Mitä sinulle on sattunut? -Se on vain huulipunaa.
Yksi outo tyttö halusi välttämättä suudella minua.
Miten voit? -Se syntyy nyt.
Voinko auttaa?
Pelottaako? -Kyllä. Entä sinua?
En oikein tiedä.
Toisaalta on ihanaa päästä siitä eroon.
Onneksi minä en joudu tuohon. -Niin.
Voin huonosti. Emmekö voisi jo lähteä?
Ei vielä. Olisi kamalaa, jos minut lähetettäisiin kotiin.
Se olisi loukkaavaa.
Haluatko teetä ja voileivän? -Kyllä, kiitos.
Olen kai syönyt jotakin sopimatonta.
Joissakin kulttuureissa mies lepää ja kirkuu, kun vaimo synnyttää.
Silloin mies ottaa vastaan onnittelutkin.
Tätä tietä, rouva Eriksson. Herra Eriksson odottaa täällä.
Pidä huolta itsestäsi.
ELOKUUSSA KOLME VUOTTA MYÖHEMMIN
Onneksi en ole kirjailija.
Jos pitäisi kuvailla Stigin ja Marthan tapaamista -
antaisin epätäydellisen kuvan.
Unohtaisin viime talven episodin, kun toin Stigille partituuria.
Halusin kai jutellakin.
Vanhemmiten sitä haluaa rupatella jonkun kanssa.
Ovikello oli rikki, joten astuin suoraan sisään.
Seisoin eteisessä ja katsoin olohuoneeseen.
Miten oikein kuvailisin heitä?
He syleilivät hellästi mutta eroottisesti.
Huoneessa oli yksinäisyyttäkin.
Menin taas ulos ja koputin.
Martha avasi oven ja tunne näkyi hänen silmistään.
Niin, merkillinen nainen.
Eräänä päivänä he olivat riidelleet.
Martha istui hiljaa ja katsoi Stigiä.
Stig jutteli kanssani väkinäisesti.
Stig meni hakemaan konjakkia ja ohitti Marthan.
He katsoivat toisiaan ja Stig sanoi: "Hei, kullannuppu."
Se oli kai varjelus, sillä tunnelma keveni.
En osaa kuvailla sitä.
Salakieltä,jota rakastavaiset puhuvat keskenään.
Siten he yrittävät suojata tunteitaan.
Todenmukaisista kuvauksista tulisi monta paksua kirjaa.
Minun tehtäväni on vain kertoa luomistyön tuloksista.
Se on minun iloni, jota kukaan ei voi viedä.
Minusta on tullut rikas. -En tiennytkään.
Minulla on perhe ja vanha, kuorsaava Sönderby -
ja aurinko paistaa eikä meillä ole huolia.
Olemme terveitäkin. Luulin, että sait lottovoiton.
Tämä on enemmän kuin koskaan toivoin.
Sinä oletkin nainen.
Voisin minäkin valittaa, että tällaistako tämä nyt on.
Vain kotiaskareita, pieniä ilonaiheita ja suruja.
Kamalaa ajatella näin. -Ei, vaan ihailtavaa.
Missään ei sanota, että pitäisi olla onnellinen.
Stig.
Meidän pitää lähteä, jotta ehdimme konserttiin.
Miten Beethoven sujuu? -Huonosti. Kuinka niin?
Jatkatko harjoittelua? -Mitä sitten?
Tyydy siihen, ettei sinusta tule solistia.
En pyytänyt neuvomaan. -Miten vain.
Ei ole vain tarpeeksi aikaa.
Otan virkavapaata ja menen professori Sabaskan oppiin.
Kirjoitin jo hänelle. -Pelkkää turhamaisuutta.
Minun ei tarvitse epäonnistua niin kuin sinun.
Meitä keskinkertaisuuksiakin tarvitaan.
Kuulostat siltä, kuin olisit jo kuollut.
Et saa tulla tänne. Suhdettamme ei kannata näytellä.
Kerroin Mikaelille, että rakastan sinua.
Haluaisin jättää sinut, mutta en jaksa.
Tule. Emme voi istua täällä koko iltaa.
Kuuntele tätä: "Päämies liittyy henkitieteisiin."
"Se voi olla minä, yhteiskunta, valtio tai moraali" -
"tai leikkiä ilmauksilla, joilla kuvataan todellisuutta."
Tämä Hägerström saa minun sympatiani.
Niin minunkin. -Stig on väsynyt.
Mikä tuo on? -Täysihoitolainen.
Välttämätön taloutemme kannalta.
Iltaa. Olin Grandissa ja sain murua rinnan alle.
Hei. En tiennytkään, että asut täällä.
En ennen asunutkaan, muutin vasta eilen.
Ai, liikut näissä piireissä.
Ensin vaihtelevaa, sitten pilvistyvää.
Pohjoistuulta, hiukan viileämpää.
Länsirannikko, Vänern, Koillis-Götanmaa ja Gotlanti.
Heikkoa tai kohtalaista tuulta, aluksi lännestä päin.
Epävakaista, yöllä ukkoskuurojen mahdollisuus.
Voisimmeko muuttaa kaupunkiin niin pian kuin mahdollista?
Oliko teidänkin pakko tulla kaupunkiin?
Mikset vastaa?
Miksi kohtelet minua kuin rikollista?
Tiesitkö, ettei Sabaska vastannut kirjeeseeni? -Päästä irti.
Ehkä Sönderby tai sinä kirjoitit hänelle. -Hullu.
Nalle onkin rikki. Korjaan sen huomenna.
Muista, että emme riitele lasten nähden. Muistakin se.
Mitä kello on? -Puoli yksitoista.
Yöksi tulee tiheä sumu. -Niin kuuluu.
"Ihan kuin lehmät tavarajunassa", kuten Sönderby sanoi.
Mitä nyt? -Inhoan, kun katsot noin.
Ihan kuin vertailisit. -Ehkä niin.
Ollaan taas kilttejä toisillemme.
Miksemme voi puhua enää mistään?
Ei se mitään auta.
Älä koske. En voi sille mitään, mutta minusta se on kuvottavaa.
Lopeta parkuminen.
Olen kyllä yrittänyt.
En ole valittanut enkä vaatinut.
Olen yrittänyt ymmärtää sinua.
Vika on siis minussa. -En kysele.
Asiani eivät kuulu sinulle.
Eikö sekään, että olet Nelly Bron kanssa? -Ei.
Minua ei kiinnosta, mitä ajattelet.
Mutta miksi? -Miksi astuu sontaläjään? Koska ei pidä varaansa.
Että kehtaat.
Itse olit Marcelin kanssa.
Se oli ennen lapsia. Etkö ajattele heitä?
Sinä hankkiuduit eroon lapsista.
Miksi en uskonut sinua, kun et halunnut lapsia?
Huomaatko? -Huomaan, mitä meistä on tullut.
Emme saa mitään irti elämästämme.
Olemme niin tarkkasilmäisiä.
Siitä seuraa kuvotus.
Ennen riitelimme, mutta teimme myös sovinnon.
Se tuntui turvalliselta. -Nyt emme ole turvassa.
Ensimmäisenä yönä sanoimme -
että tärkeintä on olla aito ihminen. -Puhuimme kaikenlaista.
Se oli totta. -Valhetta.
Muistatko, kun tulin kotiin käsi veressä?
Silloin silmäni aukenivat.
Löin nyrkin ikkunan läpi, jotta unohtaisin solistiunelmani.
Mutta sitten tajusin, että olen naurettava.
Olen tyhmyri, joka ei hyväksy omaa keskinkertaisuuttaan.
Minä ja minä. -Anteeksi. Unohdetaan koko asia.
Menen mummolaan lasten kanssa.
Mistä saat rahat matkaan? -Sinulta.
Ei ole. -Outoa.
Annoin vasta. -Maksoin laskut.
Ennen rahat riittivät. -En huijaa.
Säästäisit. -Pyydä ennakkoa.
Tein sen jo.
En nähnyt rahoja. -Ei kuulu sinulle.
Taloudenpito kuuluu. -Silti ei ole rahaa.
Meillä ei ole varaa tunnesyistä tehtäviin matkoihin.
Annathan rahaa Nellylle. -Ole vaiti.
Mikä äänensävy. -Sama kuin sinunkin.
Rakastajattaren pitäminen maksaa. -Hinta on kiinteä.
Olet raaka. -Olet tunteellinen.
Tunteilitko Marcelinkin kanssa?
Sinulla on rakastajatar, vaikket ole kelvollinen aviomies.
Se on oma vikasi. -Luotin uskollisuuteen.
Lopeta. -Nelly kai ymmärsi sinun väärinymmärrettyä nerouttasi.
Anteeksi, Martha.
Viimeisestä saan syyttää itseäni. -Anna anteeksi.
Sitä toista et kyllä saa anteeksi.
Hankin rahat vaikka kerjäämällä.
Älä koske. Sinä kuvotat minua.
ltsepähän halusit. Saat tahtosi läpi.
Pyydän rahat Sönderbyltä, niin ei tarvitse nähdä sinua.
"Ei tämä ole aivoverenvuoto. Nelly on myrkyttänyt minut."
Onko hänellä tuskia? -Luultavasti.
Hyvä. Olisivatpa tuskat niin kovia, että hän huutaisi.
Ei hän voi huutaa, kun on halvaantunut.
Hyvä niin. -Kylläpä vihasit häntä.
Hän kai kuolee pian. -Joskus se on kuin unta.
Pelkään joskus öisin, että Mikael kuristaa minut.
Luulen, että myrkytit hänet. -Olen usein aikonutkin.
Mitä hän on tehnyt? -Mitäkö?
Olen jotenkin riippuvainen hänestä.
Voithan erota.
Mihin muka menisin? Kukaan ei välitä minusta.
Koska olet itse ilkeä.
Onpa kylmä. -13 astetta pakkasta.
Mikä hätänä?
Eikö radiosta tule muuta? -Mikael pitää urkumusiikista.
Et saisi ryypätä. -"Et saisi ryypätä."
Voisin todistaa, että käyttäydyn elegantisti.
Niinkö? -Katso Stigiä.
Hänellä on parta ja hänen elämänsä on pirullista.
Hän ei hyväksy epäonnistumistaan, eikä siksi huolehdi elämästään.
Hiljaa. Mikael herää.
Minä ryyppään. Hoidan työni ja olen kohtelias ja siisti.
Olen jopa onnellinen.
Nyt menen nukkumaan, sunnuntaina ei voi tehdä muutakaan.
Tuletko sinä?
"Olen ansainnut kohtaloni, mutta pidä sinä varasi, Stig."
Mikael, en tule enää koskaan takaisin.
Kiitos kaikesta, mutta en halua tulla samanlaiseksi kuin te kolme.
Vain Martha voi auttaa minua.
Rakas Martha, et ole kuullut minusta kolmeen kuukauteen.
Haluan kertoa asioista, joita minulle on tapahtunut.
Ymmärsin, että olen tuhlannut ainoan tärkeän asian elämässäni.
Rakas Stig.
Tiesin, että sinulla on ollut yksinäistä ja vaikeaa.
Kirjeestäsi oivalsin, että jotakin tärkeää on tapahtunut.
Tiedän, ettemme koskaan eroa.
Vaikka ikävöin sinua, en usko tulevani kotiin.
Rakas Martha.
Tulin kirjeestäsi äärettömän iloiseksi.
Suljin teidät elämästäni, koska se koski niin kovasti.
Ennen en käsittänyt, miten paljon teistä välitän.
Tule hakemaan meidät, kesäksi on paljon suunniteltavaa.
Tuntuu typerältä kirjoittaa.
Paperilla tunteet näyttävät hassulta.
Kun tulet, näytän miten paljon sinusta pidän. Arvaatko miten?
Tule pian.
Juna kulkee hitaasti.
Tekisi mieli kävellä junan vierellä vähän matkaa.
On kai outoa kuulla, miten Martha puhuu:
"Milloin pesit korvasi viimeksi?"
Istumme yöllä keittiössä juttelemassa niitä näitä.
Olen kauniin ruskea. Väsymyskään ei näy.
Hupsua, hänhän on mieheni.
Kuitenkin kaikki on uutta. Alamme puhtaalta pöydältä.
Ihanaa päästä omaan kotiin, nukkua hänen vierellään -
tuntea hänen lämpönsä. Enää ei tarvitse olla yksin.
Hänen pehmeä suunsa ja ihana vartalonsa.
Hartioiden sametinpehmeä iho.
Eläväiset rinnat,jotka eivät täysin palautuneet lasten jälkeen.
Niskan haituvat ja aistikas vatsa.
Hänen kapea vyötärönsä.
Rakastan häntä, koska vahingoitimme toisiamme -
ja koska meillä oli tuhansia nautinnollisia öitä.
PARI VUOTTA MYÖHEMMIN
Ole sitten kiltisti, kun matkustamme mummolaan.
Ongin suuren kalan, jonka opetan puhumaan.
Kalat eivät osaa puhua. -Voi niitä opettaa.
Stig, soitatko taksin.
Isä, Lasse valehtelee. -Hän vain kuvittelee.
Mikseivät kalat osaisi puhua? Ei sitä voi tietää.
Neiti, saanko auton osoitteeseen Prästgatan 7B?
Neiti, tarvitsen auton, johon mahtuu neljä ihmistä ja paljon tavaraa.
Mitä haluat? -Pyydä Sönderby meille kylään.
Luulen, että tulee yksinäistä. -Etkä luule, vaan ihanaa.
Kiitos. Jää sinä tänne, niin saat lomailla.
Olet hassu. Mitä mummokin sanoisi?
On teillä ainakin tarpeeksi tavaraa.
Sinun ei tarvitse saattaa asemalle.
Onko täällä pommi? -Ei, vaan spriikeitin.
Otatko liedenkin? -Se on hyvä keitin.
Asumme mökissä ja laitamme ruuan itse. -Vai niin.
Kun saavut sinne, tulet pitämään siitä.
Menisit parturiin. -Karvoja menee paidan sisään.
Voisin leikata tukkasi mökillä. -Tulen kun ehdin.
Outoa, että kaipaan sinua. -Miten niin?
Olemme vanha aviopari. Lasse, älä nuole ikkunaa.
Sää on kaunis. -Taitaa tulla kevät.
Juna saisi jo lähteä. -Haluatko eroon meistä?
En, mutta on ikävää seistä asemalla.
Näkemiin.
Ongitaan puhuva kala.
Kuulin, mitä tapahtui.
Minä... Sinun ei tarvitse tulla, jos et halua.
On parempi tehdä työtä.
Kuten tahdot. -Älä koske.
Sellot ja bassot soittavat lujaa.
Ilmaiskaa iloa.
Ei sellaista iloa, jota esiintyy naurussa -
tai sellaista, joka ilmaisee onnea.
Tarkoitan sellaista suurta ja erityistä iloa -
johon ei yllä kipu eikä pohjaton epäilys.
Iloa, joka on ymmärryksen tuolla puolella.
En osaa selittää paremmin.